Александър Пушкин
Из Алфиери

Превод от руски: Радой Ралин, —

chitanka.info

Из Алфиери[0]

Съмнение и страх, мечти порочни,

безсилна съм в гръдта си да стая;

На Филипа съпруга съм неверна,

сина му осмелих се да залюбя!…

Но щом го видиш, как да се не влюбиш?

Характер силен, горд и благороден.

Възвишен ум, в прекрасната си външност

с душа прекрасна. Как тъй небесата

и естеството теб са те създали?

Какво приказвам? Мигар ще успея

дълбоко от сърцето да изтръгна

обичания лик? Ако започне

да подозира мойта страст? Пред него

аз винаги печална съм. Избягвам

със него срещи. Знае той: в Испания

веселието днес е забранено.

Кой може да чете в душата моя?

Сама не мога аз. И той самият

ще се излъже, както всички други,

ще ме отбягва той. Горко ми!…

В скръбта си нямам друго утешение

освен сълзите си. Сълзите грешни.

Отивам си. Ще бъда там свободна.

Що виждам? Хора? — Скоро да се махна.

Очи и говор ще ме издадат.

[0] Напечатано в „Невский Алманах“, 1828 г. Представлява превод на стихотворение от Андрей Шение, публикувано през 1827 г. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.